I det Herrens år 1123-
- erklærede Kong Ludvig VI, den tykke, krig mod sin fætter Henrik I-
- konge af England og hertug af Normandiet.
Tapre riddere kæmpede ved hans side. De troede på Gud og onde magter.
Deres Majestæt lovede at skynde Dem. Vi er på engelsk jord...
Stille, Montmirail! Man skynder ikke på kærligheden.
Prinsesse...
Hvis Deres ærefulde onkel får nys om dette møde, myrder han os.
Jeg gør, hvad jeg vil.
Gottfrid, Deres Nåde, englænderne kommer.
Min vasal signalerer, at ryttere nærmer sig.
Vi kommer.
Jeg beder Dem, Deres Majestæt. Skynd Dem.
- Farvel, min kære. Jeg må af sted. - Hvornår ses vi igen?
Når jeg har fået æresoprejsning af min fætter, kongen af England.
- Elsker du mig, smukke Kathleen? - Ja, Ludvig.
- En sidste gunst, hvis jeg dør... - Sig ikke sådan noget.
Lad mig se dine ankler. Jeg bønfalder dig.
- Det her er chokerende. - Jeg beder dig, min elskede.
Højere op... Helt op til knæene.
Herregud, hvor de er smukke.
- De kommer. - Deres onkel... Skynd dig!
- Hvem er deroppe? - Deres niece er alene.
- Kom nu! - Farvel...
Min herre...
Min herre!
Undskyld.
Forbandede løgnerske!
D E F R E M M E D E -
Vi går den vej, Deres Nåde.
- Konge, nu besejrer jeg Dem. - Lad mig...
Jeg lader mig aldrig besejre... End ikke i skak!
"Gå på, tøv aldrig!"
Hornblæsere, blæs! Kongen kommer!
Min herre lever. Tak, gode Gud. Jeg reddede både hest og våben.
Men du flygtede som sædvanligt... Slapsvans!
Gottfrid, Deres Nåde, kongen kalder på Dem.
- Slapsvans? - Kongen kommer.
Ridderen Gottfrid fortjener tilnavnet "den djærve".
En tapper mand der aldrig svigter!
Englændernes hoveder falder for hans kårde.
Gottfrid af Malfete, greve af Montmirail og Papincourt.
- Jeg vil belønne dig for dit mod. - Jeg er Deres Majestæts tjener.
Jeg ved, at du drømmer om ætlinge.
Du får en uge til at hente en af kongerigets smukkeste damer.
Hertugen af Puglias datter, der er besat af dig, skal blive din hustru.
Hvordan kan jeg takke Eder? Det er en ære at kunne tjene min konge.
Længe leve Kongen!
- Hvem er den tåbe? - JacquSten.
Min vasal, der skulle vente udenfor.
Ikke særlig elegant, men snu og med fin sporsans...
Vi går rundt om Malcombeskoven og så gennem Montargis.
- Hvorfor undgå skoven? - Det spøger jo der.
- Nonsens! Min trolovede venter... - Tænk, hvis vi mødte Malcombeheksen.
Gå forrest, JacquSten!
Hun forvandler hære til tudsebræk. Rører hun ved en, får man blærer...
Håret falder af, og man pisser mudder.
Hun lader forbandelser hvile over syv generationer.
Vi kommer alle til at dø!
"Per Ansia Queribus Memorium."
- "Den, der går ind, bliver en snegl." - Latin... vestgotisk.
Djævelens snak.
En sort messe. Lad os forsvinde...
Belsebub!
Ascait...
Ascait corpus, malum...
- Hvad betyder det der? - Hun vil forynge den gamle. Umuligt!
DRIK! DRIK! DRIK! DRIK!
- Hvor blev hun af? - Bare rolig, hun kommer tilbage.
Hvilken lykke at få sin uskyld igen.
- Hvor er hun underlig. - Nøjagtig som da hun var ung.
Det der er hekseri.
Overgiv dig, hundjævel!
Vi sønderriver hende og skærer tungen af.
Og lader rotter holde gilde på indvoldene.
Ingen tortur, brænd hende bare på bålet.
Tak, Eders Nåde, De er alt for god.
Endelig ser jeg min borg.
Vi skal ære min smukke kvinde.
Hjælp mig med at skifte tøj.
- Jeg har ikke noget at skifte med. - Dig ser hun ikke engang.
Mine sko og min fineste dragt... Ganelon, blæs vor ankomst.
Det glæder mig, at min søn får lov at ægte Deres smukke lille tøs.
Hertugen af Montmorencys søn var bedre, men den fede konge sagde nej.
Leve kærligheden.
Skænk mere vin, så jeg kan pisse floder.
Far lovede jo ikke at ræbe under bryllupsmiddagen.
Greven af Montmirail er i sigte.
Frenegonde, hvor skal du hen? Kom tilbage!
Kom straks her tilbage! Kom tilbage, siger jeg!
En hertugs datter jagter ikke en simpel greve.
De ser virkelig flot ud sådan.
- Men ikke særlig tilpas. - Og hvorfor?
- Mærkeligt, flasken faldt ned. - Giv mig den. Jeg er meget tørstig.
Se slottet, l slapsvanse. Det buler ud som den kådeste penis.
Slottet har paryk på!
Har De det ikke godt?
Hvad er det for noget hekseri?
Hvad er der?
- Gottfrid. - Kom tilbage, ophidsede kvinde.
- Gottfrid... - Skamløse fruentimmer!
Bjørnen forfølger hende!
Min armbrøst.
- Kom tilbage. - Jeg ser ingen bjørn.
Til side, min elskede.
Frenegonde!
Jeg så et stort dyr.
Jeg går i kloster. Jeg kan ikke ægte den mand, der dræbte min far.
Jeg forstår, kære trolovede. Jeg vil være dig tro.
Jeg gifter mig ikke og får ingen ætlinge.
Jeg beder ikke om noget.
- Hvad laver du? - Jeg beder for hans sjæl.
- Hvor bor fars troldkarl? - Eusebios?
Jeg har fundet ham. Men han virker senil.
Jeg kan få liv i din hertug igen.
Men du må ikke vise tegn på frygt.
- Kun Gud kan genoprejse de dude. - Netop. Det kan kun han.
Men der er en anden måde.
Tiden er som et bjerg. Gennemboret af underjordiske gange.
Jeg kan de magiske trylleformularer, hvormed man kan komme ind i dem.
- Angueran... - Til Eders tjeneste.
Min trofaste Ganelon...
Du må vende tilbage til tiden før mordet.
Finder du da tilstrækkelig styrke inde i dig selv-
-vil du kunne ændre pilens retning.
Du kan ægte din trolovede og få de ætlinge, du har drømt om.
Lyt ikke til den dåre.
Hvor har jeg gjort af sneglepulveret? Årevis siden... Jeg husker ikke mere.
Sikken en tosse.
Her har vi det.
Hvis du ikke er bange, Gottfrid, den djærve, så drik!
Du vil dukke op i skoven, lige inden ulykken sker.
Tro ikke på den tåbe.
Forsvinder Gottfrid, murer vi dig og trylleformularerne ind i et fangehul.
Stol på mig.
Nej! Du bliver til en tudse, flagermus, ged eller en nonnes bag.
Muligvis. Drik først, så jeg kan se, om du bliver til en nonnes bagdel.
Bliver du det, lover jeg at hævne dig. Drik!
- Nå, JacquSten? - Det smager modbydeligt.
Jeg er ikke en ond, gammel heks.
Drik nu hurtigt, så siger jeg trylleformularen.
Jeg drak jo, så jeg følger vel også med?
Sig trylleformularen!
De er nu trængt ind i tidens gange.
Men...
Hvad var det for en lyd? Hvad trådte du på?
- Rådne æg. - Glemte jeg vagtelæggene?
Det er en katastrofe!
- Op med dig, træl. - Hvor er vi?
Hvor er alle? Det er en forkert skov. Troldkarlen valgte en forkert gang.
Men vi har stadig vores ben og også armene. Hvilket mirakel.
Fremskaf en hest. Skynd dig!
Fy, hvor det stinker.
Er du fuldkommen gal?
Deres Nåde, en morian!
Deres Nåde! Deres Nåde! Deres Nåde!
En morian i Djævelens kærre. Helt i metal. Uden okser til at trække.
Der er han.
De må være syge.
Sindssyge...
Det er to sindssyge.
Hvilken familie har dette våbenskjold?
Herre... vi har syndet en del, så en prøvelse er helt berettiget.
Men giv os styrke til at kæmpe indtil døden. Og ske din vilje... Amen!
Endnu flere djævelske kærrer...
- Vi går tilbage til skoven. - Nej. Riddere behøver mad.
To hamburgere. En børneportion pommes frites med ketchup.
Tror l, at det er fastelavn? L er klædt ud som til karneval.
Ti stille, skøge. Tag disse her og forsvind.
- Du afslører os. - Det var som pokker!
- Er l tv-stjerner? - Forsvind med dig!
Ikke, fordi jeg vil forstyrre, men l er jo med i showbiz...
Så kender l ikke tilfældigvis Eddie Barclay?
Stille, eller du får en lussing.
Jeg kan både danse og synge.
Kunne jeg bare få lov at prøvefilme, så ville mit liv forandres.
Hvad er der? Jeg lyder ikke værre end Stephanie af Monaco.
- Vi går fra den tåbe... - Vent! Hør bare det her.
Er du her stadig, din tyv. Giv mig mine to steaks!
Jeg er politisk flygtning. Din skid!
Jeg er træt af dine påfund.
- Vil du smage denne her? - Du slår da ikke på det svage køn?
I ldioter. Det her er ikke et samlingssted for hjemløse. Forsvind!
Jeg er grev Gottfrid af Montmirail, og jeg regerer over mine jorde.
Vautrot... Hjælp!
Ring til politiet! Tiggerkællingen går på Roger igen!
Morder! Kom, han tror, vi er kaniner.
- Gå på... - Ned på knæ!
Montjoie! Saint-Denis!
JacquSten! Min Sten!
Ikke så hurtigt, min skat!
Montjoie!
Asyl!
Jeg har ret til et fristed.
"Mi" skal det være.
Sådan, ja.
Øv videre, jeg kommer straks.
- Grevinde? Det er fader Herve. - Goddag.
Jeg blev afbrudt under messen-
- af en galning, der er meget excentrisk klædt.
Han påstår, at han er greven af Montmirail.
Han synes at være gal.
Greven af Montmirail? Far dude i 1981.
Det ved jeg. Jeg begravede ham. Det her er "den djærve".
- Han bærer Deres våbenskjold. - Gottfrid, den djærve? Absurd!
Kom hurtigt! Han er svær at have med at gøre.
Hallo? Fader Herve?
- Hvad er det her for noget? - Telefonselskabets kalender.
Hurtig! Han så datoen i dag og opfører sig, som fik han elektrochok.
- Han siger, at han er født i 1067. - En sindssyg!
Min trolovede...
Min trolovede!
Er De her?
- Min vidunderlige smukke Frenegonde. - Slip mig, det gør ondt.
- Tag det dog roligt. - Det er jo mig.
- Jeg kender Dem ikke. - Frenegonde.
Grevinden kender Dem ikke. De må tage fejl.
Det er nok, fader.
Hvad skal det her betyde?
Er denne skønne dame ikke min tilkommende, men min ætling?
- Tusind år skiller os ad. - Mindst! Vi kender ikke hinanden.
- Jeg er fra Ludvig Vls tid. - Den rare herre skal forlade os nu.
- Jeg kan hjælpe med 50 spir. - Jeg må tilbage til min tid.
- Kender De en troldkarl? - Kun "Troldmanden fra Oz".
- Hvor kan jeg finde ham? - Bare rolig, vi hjælper Dem.
Tak, min skønne.
- Hvilket mirakel! - Vi ringer til politiet.
- Det er ikke særlig kristent. - Jo da!
Hvor hæsligt!
Fjerner du strømmen, ryger tv'et. Tag en slurk, så får du det bedre.
Du er ikke smuk, men godhjertet.
Tjek din tud. Snyd den, og du trykker en ven i hånden.
- Vinen er frugtig, men tynd. - Vinen er min, dit svin.
For pokker, hvor sygt. Æder du også plastikken?
Troldkarlen var senil. Han skal flås levende.
Tag det ikke så tungt. De idioter jager os altid væk.
Er din ven ikke bryder? Jeg tror, at jeg så ham i tv.
Jeg ville være sangerinde, men i showbiz er der kun skiderikker.
Min herre er den største ridder, greven af Montmirail.
Montmirail, som tandlægens kone?
Han kunne ikke blive gift med hende, derfor havnede vi her!
Er de ikke gift? Det var som pokker! Den hovne...
Hun kommer til kirkens loppemarked, den tæve.
- Alle stiger ud. - De kom hurtigt.
Vagtchef Gibon til tjeneste. Med sikkerhedspoliti... Hvor er manden?
Imponerende! Han er aggressiv, men nok bare en hjemløs stakkel.
Det er bare for det tilfælde, at... Det her er dr. Bauvin.
Vi prøver først at tale med ham. Bedømme ham. Så begynder vi.
Held og lykke!
- Hvor er min pige? - Legitimation!
- Tag ham på rette måde... - Hej, du. Er du her fra egnen?
Knæl ved mine fødder!
Hvilken opførsel. Er det et stykke? Eller er det noget til tv?
Skjult kamera, måske?
- Hvor er min ætling? Svar! - Det her er nok en sag for mig.
En lille sprøjte vil gøre dig godt. Må jeg bare få din arm, så...
Hurtig, send Deres mænd ind. Den tosse tog doktoren som gidsel.
Tak, fordi De kom.
Montjoie! Saint-Denis!
"Gå på, tøv aldrig!"
Jeg spekulerer på, om han ikke tilhører min familie.
Han råbte lige "montjoie", riddernes gamle kampråb.
Mottoet "Gå på, tøv aldrig!" var den djærves. Den første greve.
Og det siger De nu!
Er han rolig nu? Hold ham godt fast. Jeg bedøver ham.
Nej, jeg tog fejl. Jeg kender ham ikke...
Det kan ikke gøre ondt.
- Jean-Pierre, kom. Undskyld. - Jeg er straks tilbage.
Husker du min fætter Hubert?
- Marthas søn. - Racerkøreren? Vi mødtes aldrig.
Han forsvandt på Borneo, lige inden vi blev gift. Han lever.
Det bæst, vi sendte på psykiatrisk, er nok ham. Forandret, men alligevel!
- Du troede, at det var en vagabond. - Vor sensuelle næse, brede pande...
En vagabond bliver en sensuel fætter, fordi han har en enorm tud.
En fætter med vores våbenskjold. Kom selv og se.
I familiealbummet er den første greve med samme næse og samme pande.
Et 900-årigt stik forestiller ikke Hubert.
Jeg ringer til slottet om billedet med Hubert som elev på militærskolen.
Håbløst...
- JacquArt? Beatrice af Montmirail... - Goddag. Det er Frederic.
- Hej. Er Jacques-Henri der? - Ja. Han reparerer fyret.
Så han er gnaven... Jacques-Henri!
- Hvorfor rev De så hårdt i det? - De bad mig gøre det.
Ti stille... Jakken er helt ødelagt nu.
- Jacques-Henri! - Hvorfor råber du?
- Beatrice af Montmirail. - Den dødtriste donna.
- JacquArt? - Ja?
- Problemer med fyret? - Brænderen...
Jean-Francois rev i håndtaget, og olien sprøjtede ud over mig.
Du skulle se min jakke. Ingen hjælp har man...
- Nuvel, ingen dude. - Heldigt! Jeg behøver din hjælp.
Oppe i billedgalleriet er familieportrættet.
Jeg behøver et billede af militær- skoleeleven med den hvide fjer.
Har du et Polaroid, JacquArt? Ungerne ødelagde vores.
Jeg har ikke et Polaroid, og jeg hedder Jacques-Henri.
Du må forstå mig, JacquArt. Min fætter er havnet i galehuset.
Det kan vi ikke gøre noget ved. Vi har fuldt op at gøre her.
Vi har konference med banken i weekenden og er nu uden varmt vand.
Selv om jeg havde haft et Polaroid, havde jeg ikke fotograferet for dig.
Jeg skal ikke forstyrre. Jeg løser det selv. Chiao-cha.
Hørte du, hvor jeg fnyste af hende?
Hr.! Der er så fugtigt. Bankdirektøren nyser konstant.
Han ville tage bad efter sin tale. Og vaske hår...
Men vandet var iskoldt.
Kommer der ikke varmt vand i hanerne, bliver konferencen afbrudt.
- Virker instamatic-modellen? - Jeg renser en kindtand lige nu.
Her har du Montmirails lille rønne.
Tag det roligt.
Hold op! Ellers ringer de til politiet og siger, at vi larmer.
Der er jo en ringeklokke.
Tag det roligt. Vi får ballade.
Men, JacquArt, hvad er det for en påklædning?!
Undskyld, at vi larmede sådan, men...
- Frenegonde! - Lad være... Han er jo helt fra den.
Hun er min herskerinde.
Jean-Pierre, JacquArt kalder mig Frenegonde!
Har du ligget med hende? Rolig. Det er stuntmanen Montmirails ven.
En stuntman i familien? De mener Hubert. Rallykøreren...
- Stuntman, bryder, rallykører... - Men hvem er så De?
- JacquSten. Men De genkender mig da? - Nej. Er De en af Huberts venner?
Hubert af Montmirail, den flotte fyr. Han er altid så hjælpsom... som De.
Han rider som Kevin Costner.
Vi kom fra hinanden ved gæstgiveriet.
De røg i totterne på Vautrot på motorvejsrestauranten.
Jeg fortjener pisk, Deres Nåde.
Hvad er det, der sker?
- JacquArt? - Kender De mon mig?
Jeg forstår ham ikke.
- Hr. Goulard! - Goddag.
Han er vist en ven af Hubert, der vist er blevet stuntman og bryder.
Sikke nogle grusomme tænder! Lad mig se...
Jeg er ikke et muldyr.
Han bed mig. En stivkrampesprøjte, ellers går det galt.
JacquArts broer ser bedre ud.
Sagen er klar. Han er beviset på, at fætter Hubert lever.
Vi tager hen på sygehuset.
Så du har bollet grevinden? Din tæve!
Vagabonder kører ikke i min bil. Det er ikke Noas Ark.
Rul vinduet ned. Lugten er uudholdelig...
Han er fuldstændig grøn.
- Stop, han kaster snart op. - Ikke midt i et sving. Hold igen!
Nu kommer det.
Fandens, bræk overalt. Også på skoene.
Farlig fyr. Han smadrede næsten maven på mig...
Slapsvans, slapsvans!
- Hvad? - Han reddede engang vores konge.
Endelig! Hvorfor forsvandt du bare?
- De rosa kugler fik mig til at sove. - Min herre...
- Er De bundet? Kræves der løsepenge? - Stille, nu taler jeg.
De rosa kugler var Valium, men han sov bare i to timer. Resistent fyr.
- Apoteker, lad mig gå herfra nu. - Vi skal tænke over sagen.
Jeg er hverken syg eller tosset, men kommer langvejsfra.
Han tror, at ingen forstår det. Typisk forfølgelsesvanvid.
Han kommer fra Borneo, hvor han forulykkede ved et rally.
Ikke sandt, fætter Hubert?
Hubert af Montmirail... Han har nøjagtig fars hænder.
- Du husker da, hvad du hedder? - Han lider af hukommelsestab.
- Han ved ikke engang, hvad et tv er. - Åh, din stakkel...
Han husker kun en uvigtig historisk hændelse, han lærte i underskolen.
Typisk for amnesi.
Han taler en blanding og latin og oldfransk.
- Den rene munddiare. - Slip ham.
- Slip ham så. Slip ham. - Tag det roligt. Lad ham gå.
Deres mand har som læge skrevet under på, at jeg er fri for alt ansvar.
- Hører den herre også til familien? - Nej. En af Huberts venner...
Jeg har tilhørt greven, siden jeg var to år. Suppe...
Vist også i topform. En bondekarl?
Formentlig. Kom med mig, kære fætter.
Vent! Tager De ham med, må De også tage pjalterne med.
De stinker grusomt.
Her er nogle Valium. Giv ham fem, hvis han bliver aggressiv.
Så er der to tosser mere på fri fod...
Vent her. Pas på ham, mens jeg henter kærren.
- Hvor underlig Frenegonde er. - Hun er min ætling.
Det er min datterdatters datterdatters datterdatter.
Deres datterdatters datterdatters datterdatter?
- Det var dog det værste. - Vi er næsten 1.000 år gamle!
Vi må finde fangehullet, hvor Angueran murede formularerne ind.
Vi blander samme drik og rejser tilbage.
Nej, føj, ikke den smag...
Du vil da ikke blive her i denne forfærdelige tid?
Nej.
- Nu går det vel ikke for stærkt? - Kast ikke op!
Luk ikke øjnene, Gottfrid. Man vænner sig til det.
- Gottfrid? Han hedder da Hubert? - Mand uden hukommelse lystrer alt.
Hvem er det, der er uden hukommelse? Hubert eller det stinkdyr der?
Begge to. Vær tolerant, de er syge.
For pokker, alt er forpestet. Jeg må have luft...
Men hør nu. Jeg lugtede ikke noget specielt...
- Har børnene opført sig ordentligt? - Ja da.
Alle skovene er jo væk.
Her er så grimt, og man kan ikke tage ud at jage.
Luften er kvælende, det stinker.
Klag ikke. Så skulle l opleve den nye ring omkring byen.
- Farvel. - Værsgo.
Uf, hvor det stinker.
- Der lugter af fodsved. - Ja, det er muligt.
- Men mit slot? - Der har vi ikke boet længe.
- Tænk dog på varmeregningen. - Lad som om du er hjemme.
- Jeg må hen på slottet. - Åh, ja!
- Det gør vi i morgen. Fin udflugt. - Men uden mig. Jeg har travlt.
- Nu skal vi spise. - Ja, god suppe.
Javist, hr... JacquSten. Den kommer.
Han holder meget af suppe.
Hvordan kan du bo i en bolig, der er lavet til bønderkarle?
Huset er enkelt, men praktisk. Vi har det dejligt her.
Det er dog frækt. Vi der lader Dem bo hos os. Pas på, Hubert.
Åh, så De er fætter Hubert?
Nu kalder han mig for fætter Hubert. Han er værre end den anden idiot.
- Det er mig, der er fætter Hubert. - De?!
Jeg vil ikke tilbage til de sindssyge.
Så sig "fætter Hubert", ikke "Deres Nåde".
- Forstået? - Ja, Deres Nåde.
Slås ikke, for så kommer de rosa kugler frem.
- Fin skinke, Deres Nåde. - Hvorfor "Deres Nåde"?
Det aner jeg ikke.
Det er til i morgen. L aften er der roastbeef. Varm suppe til Dem.
Rækker det ikke, har jeg lidt rester. Så et godt bad og så i seng!
Badet skulle vel komme først? De vil nok gerne vaske sig.
Hvor er Deres tjenere?
De kan vaske hænder herinde.
Kom og se, Bea. Skynd dig!
Hvad er der?
Hvad laver De dog? Har De glemt alt!
De er helt vanvittige. Plaske i toiletkummen...
Her er der vand og sæbe. Vandet er varmt og koldt. Forstået?
- Tak, min skønne dame. - Min skønne dame...
Deres Nåde. Nej! Fætter Hubert. Er grevinde Frenegonde 1.000 år?
Det er ikke Frenegonde, men Beatrice. Skal jeg gentage det hele tiden?
Grevinde Beatrice?
Ætling.
- Dæk bord! - Det fine eller hverdagsservicet?
- Tag mors service. - Det her er jo latterligt.
Hvor tosset kan man være?! Bea, idioterne kan ikke dække bord!
Råb ikke! Jeg er ikke døv.
Undskyld. Beas slægtninge er på besøg, og de er lidt vanskelige.
Den yngste af bankdirektørerne for Bernay-banken er her.
En vidunderlig mand. Desværre har han fået en byld i kæben.
Årsagen er fugten eller frugtsorbeten på hotellet.
Han har 40 i feber.
- Bernard kan komme i morgen kl. Otte. - Bernay, ikke Bernard.
Åh, min kære... Din hud er som et rosenblad, vidunderlige Beatrice.
Hubert...
- Hvor ophidsende at ligge her. - Vil han ligge med hende?!
Undskyld? Hallo...
Det var godt, du kom... Det her skal smides ud.
- Du kender ham vist godt. - Slet ikke.
Jeg beder tusind gange om undskyldning.
Hallo?
Det her skal vi nok ordne. Hvad fanden laver han?
- For fanden! - Er det dig, Jean-Pierre?
Hvad er det her?
- I var forelskede som unge... - Tænk på aldersforskellen.
Indrøm, at l flirtede.
Tag dig sammen. Er du så dum, at du bilder dig selv sådan noget ind.
- Mit slot... - Det er slottet, ja.
Hvor er tårnet, voldgraven, broen? Er fangehullerne intakte?
- Han kan ikke genkende slottet. - Det er ombygget efter revolutionen.
Efter hvad? Jeg må finde de fangehuller.
Vent. Du er hysterisk, Hub. Vi tager derhen i morgen tidlig.
Far talte om en løngang fra den djærves værelse, men fandt den ikke.
Det lyder, som en hund, der gør. Hør selv, det er meget mærkeligt.
Jeg hører ikke noget. Hr. Direktør...
Nu er målet nået. Vækkede han børnene, går det galt.
Nej! Bea... Han fyrer op med din para... Paraply!
Ind i hullet.
- Det svier. - Hunden klager aldrig.
Har direktør Bernay bare mistet en procent af hørelsen...
- kræver vi erstatning. - Jeg er stendøv.
Jeg er lidt forvirret.
Kører De racerløb, bokser De, eller er De stuntman?
De er måske med i en historisk film?
Er stjernen i filmen en kendt skue- spiller? Er det for kulturkanalen?
- Dine spørgsmål trætter dem. - Vi kan vel tale med hinanden?
- Keder jeg Dem? - Ganske sikkert.
- Jaså. - Der kan du se.
- Bliver han ved med det længe? - Dag... nat... dag... nat.
Det er lidt irriterende i længden.
- Kan han ikke sætte sig her? - Han tilhører jo ikke adelen.
Han nøjes med resterne. Værsgo!
- Tak, greve Hubert. - Han trykkede kartoflen i tæppet.
- Nu er det nok. Kom til bords. - Det tør han ikke.
- Du vil ikke sidde sammen med os? - Absolut ikke.
Her spiser alle ved bordet.
- Nej, nej. Ikke det. - Gør, som du får besked på.
Det er hyggeligere sådan.
Sådan.
- Min smukke lille pige. - Ja, kære fætter.
Hvem ejer vores slot, siden du bor her?
Jacques-Henri JacquArt. En nyrig, lidt affekteret person.
- Hans familie dyrkede vores jorde. - Er han af bondeslægt?
En bondekarl!
Jean-Pierre er også af bondeslægt og er en god ægtemand.
Så han er bonde. Føj!
Nu klarer jeg det ikke længere. Det er til at brække sig over.
- Hørte du ikke det? - Nej, jeg hørte ikke noget.
Skal han nu også spytte. Du så naturligvis ikke noget.
De må undskylde knægten. Han er sur over, at bonden har taget over.
Min skønne smukke pige, jeg vil fjerne denne uret.
Han må give det tilbage mod penge. Nægter han, sønderriver jeg ham.
Vi trækker huden af ham som på fogeden fra Limousin
ham vi hængte en morgen på en eng
vi hængte ham i hans indvolde.
Frem med hønsene!
- Hænge hvem...? - Bondekarlen!
Hvor er kødstykkerne, stegene, pølserne, bønnerne og rådyrpateen?
Fyld maven og glem denne uretfærdighed.
Kom med bønner og nyrer, en pattegris og en ged på spid.
Godt pebrede hvide svaner... Forretten gav mig appetit.
- Efter alt det De har proppet i Dem? - Hvor kommer det vand fra?
Der er vand overalt.
Men hvad er der sket?
De tåber lukkede ikke for hanerne. Ikke engang det kan de klare.
Tilbage til galehuset!
- JacquSten, tør op! - Ja, Deres Nåde.
Hvad er der?
De skal ikke tørre op med ponchoen. Jeg har gulvklude.
- Hvad er der nu? - Undskyld, direktøren kan ikke mere.
Da han tog telefonrøret, brølede et horn i hans øre.
- Jeg er ikke ørelæge. - Tandpinen blev værre.
- Det gjorde det værre. - Oh, ja!
Gab højt.
Ja, den er betændt! Vent her...
- Jeg ordner direktør Bernaises tand. - Bernay!
- Hans byld ser meget grim ud. - Vi tager hen på klinikken.
Se, sådan. Alle hjælper til.
Kan frugtsorbet forårsage en sådan infektion?
Ingen anelse.
Du kommer ubelejligt. Vi har oversvømmelse.
Har l stoppet afløbet? Det stinker...
- Vælt ikke den spand, der står der. - Tag og hjælp til.
- Netop. Her har du en klud. - Han kastede den på min jakke.
Pas på hans lærredsjakke.
Det her er fætter Hubert, som vi troede var død.
Pletter... over hele jakken fra Hartwoods kollektion!
De er ikke lige så fed, men man ville kunne tage Dem for...
- forfader Gottfrid. - Ja, det er mig.
- Har jeg en knop på næsen eller...? - Næsen... det selv samme blik.
- Stenens ætling... - Hør nu her.
- Hvilken vanære. - Her... Kom i gang.
Hr. Sten, lad ham være i fred. Det er ikke hans oversvømmelse.
- Hr...? - JacquSten. Du har et grimt fjæs.
- JacquArt hedder JacquSten. - Han har altid kaldt sig JacquArt.
Hvad er der?
Han ændrede måske navnet for at lyde mere kunstnerisk.
Jacques-Henri... Din familie har vel heddet JacquArt i mange år?
For du ligner Jacqu... Sten, og jeres navne er ret ens.
Jeg har intet til fælles med den herre.
Det er jo tilstrækkeligt bare at se på ham...
Slet intet til fælles.
Jeg kan ikke finde min pung i det her rod.
Doktoren er et geni. Direktørens byld er forsvundet, og nu er han i form.
Jeg vidste ikke, at De havde en bror.
- Nej... - JacquSten.
- Nu er det faktisk sent. - Jeg forstår. Vi går. Tak.
Vent lidt. Hør mit forslag. Jeg køber slottet tilbage af dig.
En første afbetaling...
De kan ordne Deres sager. Vi venter i bilen så længe.
- Jeg kommer om et øjeblik. - Mit slot er ikke til salg.
Guldmønter...
Ti kister mønter og fem med juveler, så kan bondekarlen ikke hindre købet.
- Vi lever i en republik, for helvede. - Hvad er "republik"?
Du går for vidt, JacquArt. Du bliver vulgær.
Og fræk! Jeg gav direktøren en billig behandling-
-og du vover at ydmyge vor gæst.
Jeg tror, at jeg drømmer. Hvad er det her?
Hvorfor skiftede du navn, hvis du var stolt af din familie?
Hvad skjuler der sig bag dette? Et uhyre, en heks eller barnemorder.
Slip, din idiot.
Kan han ikke høre, at JacquArt lyder bedre end JacquSten, er han syg.
Jeg forstår ikke slægtskabet. Er De JacquArts bror?
- Vil du virkelig købe slottet? - For at kunne give det til dig.
- Jeg går i seng. - Ja, alle går til køjs.
Vil du have lidt urtete, Hub?
Javist. Hukommelsestab...
Fætter Hubert... Er den nye slotsherre af min slægt?
Herregud, hvordan kan bønderne have taget adelens plads?
Lad os bede.
JacquSten!
Beatrice, nu beder de i opholdsstuen.
Beatrice!
Og så? Lad dem bede, hvis de vil.
Mor, der er vagabonder i opholdsstuen.
Helt fint... De vækkede børnene.
Min ætling...
- Så Deres bror er tjener... - Han er ikke min bror.
- Er han ældre? - Hører De dårligt? Jeg er eneste søn.
- Vi har ikke samme navn. - Han lugter meget grimt.
De gjorde ret i at skifte navn.
En ven hed Francois Lir, han skiftede til Spir. Det ændrede hans liv.
- JacquSten kan man jo ikke hedde. - Det hedder jeg ikke, men JacquArt.
- Det er tossede slyngler. - De stjal intet, stinker slet ikke.
- Stil Dem i lyset og berolig børnene. - Vagabonder!
Godaften, små kryb.
Stå ikke der. De er jo hundeangst.
Nu er de bange for dig, Jean-Pierre.
Sæb jer godt ind. Især fødderne. Her er sæbe og badesalt. Værsgo.
Badeværelset er jeres.
- Hvad er det med vores fødder? - Ved ikke. Han gør bare vrøvl.
Det er meget varmt.
Hæld salverne i.
- Børst mig på ryggen. - Underlig børste.
Den er sikkert god nok.
- Går det godt? - Min afvaskning er færdig.
- Din tur. - Det behøves ikke.
- Jeg badede for to måneder siden. - Jeg er klar. Du kan hoppe i.
- Hvad laver de? - Råb ikke så højt.
Han ville ikke være våd. Nu vil jeg tørre mig ved ilden.
Han tømte den. Parfume for 6.000.
Træk ikke proppen ud!
Jeg vil savne dig så
når jeg på korstog skal gå
jeg vil ikke forlade dig, min kære
jeg vil hellere have dig nære.
- Jeg klarer det ikke længere. - Vil du have en Valium?
Deres Nåde... Er JacquArt min sønnesøns sønnesøns søn?
Ja, JacquSten. Det er synd for dig. Nu sover vi.
Den er pokkers blød...
Hvad er der nu?
Kom og fortæl, hvad der skete efter Ludvig VI, den tykke.
- Lige nu? Er De fuldstændig gal? - Jean-Pierre.
- Jeg kan ikke lide denne bog. - I Larousse er det hele med.
Hvor står, at Gottfrid af Montmirail reddede kongen ved Montlhery?
- Ingen steder. - Jaså?
Hans mod er jo kendt vidt omkring...
Den djærve, den tykke... Vi er helt ligeglade.
Mest berømt er Gonzague, født 1754. Husker du ikke ham?
For revolution og mod privilegier. Han gav sin jord til bønderne.
- Hvad gjorde han? - Han var La Fayettes bedste ven.
Men han fik intet for sit mod. Robespierre huggede hans hoved af.
- Robespierre var en klog mand. - Hvordan kan du sige det?
- Hvorfor spionerer Ten? - Forestil dig, JacquSten...
Hverken skat eller dagleje. Ikke engang tiende får man.
Hvor uretfærdigt. Vi må hjem.
Men hvad er det for en ring, du har?
- Det er min signetring. - Det er den djærves... Stjal du den?
Ring til politiet, så JacquArt forstår, at vi ikke er indblandet.
Vi giver ringen tilbage. JacquArt forstår, at Hubert er mentalt syg.
Mentalt syg... Så skal han jo bare spærres inde.
Hvor er hr. Ten?
- Dine knopper springer snart ud. - Nå, nå. Ikke røre her.
Mine fans bliver utålmodige.
Her kommer jeg, kære beundrere.
Kom nu!
Mine damer og herrer, en lille skilling til sangerinden.
Kom så med lidt gryn!
Vejret er meget omskifteligt. Før skinnede solen, og nu øser det ned.
- Tænk, at du tager mig for en røver. - Nej, ikke røver. Overdriv nu ikke.
Ringen er min. Jeg gav en guldsmed 100 dukater for den.
Der er kun en ring af den slags, og far solgte den med slottet.
Ringen kan ikke være både her og der.
Direktøren kan ikke holde sin tale for al den uro.
Der ligger en ring og hvæser i en montre.
En ring der ligger og hvæser...
Hvordan skulle vi kunne tale om prospekteringen...
Det er den djærves ring.
Stå ikke bare der og glo. Hent en ildslukker.
Javist.
Til side.
Åbn montren.
- Den er gloende. - Åbn nu.
- Den virker ikke. - Pokkers også.
Herregud. Jeg kan ikke se noget.
Hold den...
Det er bælgmørkt udenfor. Det her er surrealistisk.
Nu hagler det også.
Vær nu ikke sur. Vi giver bare den djærves ring tilbage.
Han er den djærve.
Kom ikke så tæt på. Spiste l gamle osteskorper til morgenmad?
Undskyld, men vi kan ikke rulle vinduet ned nu. Læn Dem tilbage.
Det bliver stadig mere og mere mørkt.
- Den virker... Det er helt enkelt. - Han er lige så dum, som Gud er vis.
- Sluk nu. - Den er helt værdiløs.
Kom væk, min pige.
- Vi ryger i luften. - Hvad er det, der sker?
- Har du myrer i bukserne? - Ringen brænder. Djævelens værk...
Den trillede ind under sædet.
Stands kærren.
Ring til brandvæsenet!
Hubert fandt den djærves ring og ville selv levere den tilbage.
- Ringen er her og står i flammer. - Min signetring gløder.
- Den er ikke deroppe, den er her. - Lad mig være i fred.
- Den fløjter. - Og den hvæser.
Hvad laver du?
- Så l også lynet? - Biltaget ligner et blomkålshoved.
Lynet igen!
Min Range Rover... Fandens.
- Hvad er det, der sker? - Nu skinner solen igen.
- Vort før så smukke slot... - Med vinduer er man uden forsvar.
Vestgoterne bliver glade. Bed til, at fangehullerne er der endnu...
- Se, hvor vejret er dejligt. - Jeg blæser på vejret.
Min Range Rover var helt ny og havde alt ekstraudstyr.
Nu er den helt ødelagt.
JacquArt!
Vanvid ikke at have lynafledere. Glassplinter fløj omkring os.
- Kom nogen til skade? - Bare bilen, tak, gode Gud.
"Tak, gode Gud?" Morsomt...
- Var det min limousine? - Nej, min nye Range Rover.
Løgner. Jeg tror, at den ene skærm er brændt.
- Den er ikke brændt. Slet ikke. - Ikke taget, skærmen. Er De skeløjet?
Er skærmen brændt, kan De forvente et sagsanlæg.
Nej, den er okay. Helt okay!
Okkk-ayyy...
Jeg polerer lidt... Den skinner, så man kan spejle sig i lakken.
Se her...
- Den er okkk-ayyy. - Er det så morsomt?
Kom med, vi går op til mit værelse.
En ring, der hvæser...
- Det drejer sig om bilforsikring. - Den lå og hvæsede.
- Hvad var det for en ring? - En smuk ring.
Så den djærves ring lå i montren? Det er helt umuligt.
- Men hvor skal de hen? - Jacqueline, hvor tager du dem hen?
- Til den djærves værelse. - Bedste gæstgiver, vi flytter ind.
De og Deres ven? L en dobbeltseng...
- Han sover foran min dør. - Ikke her.
- Så i stalden. - Ikke med heste. Hellere i skoven.
Han må betale for et værelse eller sove i skoven.
Du forstår mig, du er en god mand.
Hold Dem væk!
Jeg er hverken en god mand, en ven, bror eller noget andet. Drøm ikke.
- Så din bror må sove under broerne. - Han er ikke min bror.
Den forbandede idiot kan fandeme sove, hvor han vil.
Sikken et sprog!
Undskyld... Det er bankdirektørens urtete.
Hvad rager det os!
- De tog vel et depositum? - Nej...
Du kan ikke bo her. Det er svinedyrt.
Greven af Montmirail bor på Montmirail.
Jeg vil ikke have Deres gamle, rådne mønter. De forsvinder herfra.
Tag det på mit kort.
Bor Hub på slottet, kommer hukommelsen måske tilbage.
Vil De betale overpriser, er det Deres problem.
Hvad står De og glor på? Stå ikke der som en tåbe. Luk op for dem!
Denne vej, Beatrice.
Det går hedt til. Chefen skælder ud på grund af sin bror.
Gottfrid den djærves værelse med pejs fra 900-tallet, feudalvældets epoke.
- Det er virkelig forandret. - Hvordan det?
- Lad os i fred. - Hvad skal det betyde?
Nu skal vi finde trylleformularerne.
Åååh... Det var pokkers! De har givet Dem en ordentlig næse.
Skulle en senil olding forestille mig?
Hvad er det her for et misfoster?
- Gonzague. - Ham der delte med bønderne?
- Han ligner en idiot. - Nej, han ligner en helgen.
Kom!
Hvad laver l derinde?
Råb ikke. Vist er det dyrt, men Hub ville så gerne...
To værelser og suiten... 3.600. 6.200 franc pr. Dag. Med morgenmad.
Hvor meget, sagde han? Hvorfor tre værelser?
Jeg var jo nødt til at tage et værelse til mig selv også.
- Skal du sove der? - Skynd Dem nu.
- Jeg forbyder dig... - Ja, ja. Chiao-cha.
Hallo?!
- Faklerne er helt mugne. - Jeg er bange.
- Hvad laver De? - De smed mig ud, så kom der et brag.
- Åbn med det samme. - Hub!
Fætter Hubert!
Hr... Ten!
De har fyret op. Der er sod overalt. De betaler rensningen.
De er i al fald ikke her.
- Så De dem komme ud? - Nej. Det sværger jeg.
At tude gør ikke sagen bedre.
Han er naturligvis inde hos sin ven.
Hvor har De været?
- Men, Hub... - Jeg leder efter en fakkel.
- Hvad laver De i pejsen? - Ledte efter formu...
- Intet specielt. Vi så os omkring. - Og det gør De i pejse?
Vi ville fyre op, men noget faldt ned.
- Jeg satte JacquSten på skuldrene. - Men jeg måtte strække mig op...
- og gled. - Vi faldt.
For 6.200 spir om dagen burde skorstenen være fejet.
Hvad er det for noget vrøvl om, at noget faldt ned?
Der er ikke noget her.
Kom med.
Ring og sig, at jeg nægter at betale for skorstensfejerens arbejde.
Nu vil jeg have en forklaring.
Jeg er ikke fætter Hubert. Jeg er Gottfrid, den djærve.
Jeg er født i det Herrens år 1079.
Og jeg er JacquSten, hans vasal. Med ukendt fødselsår.
Ja, du er født i 1079, han tilhører Jeanne d'Arc. Og jeg er dronning...
- Okkk-ayyy... - Se der!
Der er en vis lighed, men det var en fed machotype-
- der sikkert stank ligesom... Ja, du ved, hvad jeg mener.
Er du her endnu? Du skulle hente en fakkel. Hurtig!
- Nu må du holde op med at lyve. - Hvordan forklarer du så det her?
- Er det bare rævestreger? - Hub!
Du vidste besked om løngangen. Finder vi nu Montmirails skat?
Her er jo bælgmørkt. Jeg henter en lommelygte. Vent her.
- Ja? - Faklen er død.
Hvad kan jeg være til tjeneste med?
Men hvad i alverden? Hvad er der sket her?
- Hvem er ansvarlig for det her? - Det er bare noget møg.
Jeg ringer efter elektrikeren, for ser Deres bror det, får vi ballade.
- Hub skulle bruge en fakkel. - Vi har lommelygter.
Okkk-ayyy!
Lommelygten her, let man den bær.
Er der nogen, der kan finde lidt whisky til mig?
Bankdirektørens bror kommer snart for at holde tale.
- Begge samtidig er ikke let... - Jeg venter på en fakkel til Herren.
- Fætter Hubert. - Er Hubert af Montmirail en fætter.
Hvor morsomt. Så må JaqcquArt også være hans fætter.
- Men De er da JacquArts bror. - Nej.
- Har De ikke samme mor? - Mor hed Gwendoline.
Hun dude. Ædt af ulve.
Og på grund af klumpfoden gik far gennem isen på vej til kroen.
Hvor grusomt.
Men festligt er det...
For har jeg forstået det rigtigt, er De JacquArts halvbror.
Feeest liiigt, okkk-ayyy, feeest liiigt.
Ja, vist er det festligt.
Hvorfor har JacquArt intet sagt? Han skal ikke skamme sig over farens fod.
Okkk-ayyy!
- Jeg beklager Deres fars skæbne. - Tak. Hvorfor snakker hun om far?
Hvad laver du i skraldespanden, din beskidte tyv?!
- Kom med her... - Slip mig!
- Jeg er arbejdsskadet. - Det kan du fortælle politiet.
Slip hende! Grevinde Ginette er min veninde.
- Er fruen herrens veninde? - Ja, en godhjertet og velkommen gæst.
Hvis De siger det. Men hun rodede i skraldespanden.
Du kan finde et pænere slips der.
Mange rige folk smider ting væk, der ikke er noget i vejen med.
Her er bare løbet et par masker.
Åh, hvilken dejlig skat.
- Lader du hende gå ind? - Det er chefens brors pige.
- Vi bliver smidt ud. - Nej. Slottet er min families nu.
- Er det sandt? - Jeg skal vise dig rundt.
Goddag, folkens.
- Det er kontoret... - Ti, uadelige kvinde.
Det er min ætlings kontor. Vi er af samme blod.
Hvad er det her?
Hvad er der sket i korridoren?
Deres gudsøn...
Det her skidt falder jo sammen, bare man nyser.
Bare rolig. Jeg er vant til det her.
- Den skal smøres. - Her må De ikke være.
- Jeg viser grevinde Ginette rundt. - Det der er min ætling...
- Hun sviner tæppet til... - Ud, jeg ringer til politiet.
Du er min ætling. Jeg elsker dig.
- Jeg er stolt over dig. - Rør mig ikke.
- Slip hunden løs. - Vi har jo gæster.
Jeg er helt ligeglad!
- Vi er jo i familie. - Tag det roligt.
Nu er det nok. Slip bæstet løs.
- Kom, det er denne vej. - Jeg vil til kapellet med skatten.
Skat? Hunden kan bide din juvel af.
Mit kapel... Ødelæggelsen ser voldsom ud.
- Rart at se Dem her, hr. Bernay. - Sikken en besværlig rejse.
Det var som pokker.
Du er jo rig.
- Hvad gør vi med hunden? - Giv mig din taske. Vi fanger den.
Miav...
Endnu en af familiens fjender...
- Min ætling... - Hjælp!
Hold godt fast.
- Du reddede mig. - Javist.
Gamle snegle, slangetunger, rådne fisk. Alle den gamle troldkarls ting.
- Her er gamle bøger. - Trylleformularerne!
Det er ude med os.
Så du det? Det åbnede sig. Jeg bliver næsten lidt bange.
"Vov og vind", hedder det jo. Jeg går først.
Min ætling...
Det giver efter.
Kom og hjælp mig.
- Ser du en bog? - Herregud... der står noget her.
"Gottfrid af Montmirail. Når De hertil, så ring 687779 i kontortid."
"Spørg efter Ferdinand."
FERDINAND EUSEBIOS PARAPSYKOLOGI
Kom ind. Ikke Dem, kun den herre.
Vent lidt. Jeg ville jo... meget venligt.
Er De Gottfrid af Montmirail, slægtens første greve?
- Ja. - Jeg har ventet i 30 år.
- Hvem er du? - Troldkarlen Eusebios' ætling.
Jeg skal sende dig tilbage, så du kan redde Eusebios-
- der lige nu udspørges på det grusomste.
Jeg blandede drikken efter den opskrift, min forfader skrev ned.
Lad den være. Miksturen står på hylden.
Stanken er den samme.
I dagbogen nævnte min forfader en ledsager.
- Hvor er han? - På slottet.
I må begge rejse før midnat, ellers må l vente i 33 år.
Når du ikke din fortid, tager en anden fremtid form-
- uden ætlinge, for du forbliver ugift og får ingen børn.
- Hvad ville han? - Vi må hurtigt tilbage til slottet.
- Den kærre der fik mig grebet... - Hvad laver ambulancen her?
- Deres stakkels mand... - Jean-Pierre?!
Han kom her, da De lagde røret på, og her blev han bidt af hunden.
Hvad er der sket?
JacquArts hund bed mig, da jeg betalte taxaen.
Hvordan kan han ligge med bagen bar og blive klappet på balderne?
- Sygeplejersken giver ham en sprøjte. - Før ham ud, så her bliver roligt.
- Undskyld mig. - Undskyld os.
Jeg burde tage entre.
- Og De er her? - Ja.
Bed Brutus uden grund? Havde De ikke ophidset den?
- Hvem blev ophidset? - Er tandlægen kommet til skade?
Jeg er træt af folk, der glor på min bagdel.
Du er blevet paranoid. Der er ingen, der kigger på den.
Der er telefon til fætter Hubert.
Gottfrid.
- Gottfrid! - Montjoie!
Montjoie! Åååh...!
Det er JacquSten, men skrig ikke sådan ind i den lille æske.
Vær ikke så højrøstet!
- Tal roligt ind i de små huller. - Hvor er du, vasal?
Jeg bowler med grevinde Ginette, og jeg er ingen vasal mere.
Hej, Jacky. Jeg kaster kuglen og sprækker af grin.
Vi sprækker... De var en god herre, Gottfrid.
- Gottfrid, Deres Nåde. - Javist, Gottfrid.
Mere retfærdig end fogeden med galgen i Montfaucon.
- Vent, vasal. - Ikke "vasal".
Lad Deres herre være i fred, bønderkarle.
- Det var som... - "Bønderkarle?" Hvem er det?
- Problemer? - Nej da.
Jeg har alt for at kunne vende hjem.
- Har De bestilt det? - Jeg bliver her.
- Jeg gentager: Har De bestilt det? - Okkk-ayyy!
- Hun vil giftes. - Hvem er den idiot?
- En sadomasochist med horen der. - Høje hæle på banen...
- Du skal komme tilbage. - Hils Frenegonde. Jeg trives her.
- Du er gal, intet er godt for os her. - Jeg gør, som jeg vil.
- Tag dine støvler af. - Jeg vil ikke have dit skidt.
- Jeg beordrer dig til at komme her. - Jeg nægter.
Godt... Du vælger selv.
- Bliver du ikke vred? - Nej. Enhver dør, som han vil.
Jeg må advare dig. Jeg har lige mødt en troldkarl.
Han sagde, at hvis du ikke vender hjem igen inden fuldmåne-
- så rådner du og dør under mange smerter.
De vil bare skræmme mig.
Du er begyndt at rådne. Din ånde afslører dig.
Kom tilbage før midnat, ellers...
Farvel - Gottfrid, Deres Nåde!
- Jeg er glad for at kunne rejse hjem. - Rejser De? Hvor det glæder mig.
- Må man spørger, hvor De bor? - Hjemme hos mig.
- Hvor er "hjemme"? - Her og der. De kan ikke forstå det.
Han planlægger noget med sin ven. Jeg overraskede dem i pejsen før.
Jeg tjekker Deres underlige gæst.
Kom her.
Du er jo fuldstændig gal. Sikken en fandens stank!
- Hvor er Beatrice? - Hun skifter tøj.
Hun skal til middag med Bernay fra Bernay og Bernay-banken.
Vores bank sætter pris på aristokrater.
Må Gud velsigne Eder, min gode Bernay og Bernay.
- Gør han nar? - Det er ikke hans stil.
Alt er mine forfædres værk. De var helt fantastiske.
- Vi røg næsten ned... - Hvad laver du her?
Jeg ville vise min mand, at vi næsten har fundet familiens skat.
- De ville vel lege doktor. - Lad mig nu være i fred. Ud!
- De spurgte efter mig. - Sig mig, JacquArt...
- Er Deres fætter ikke sådan lidt...? - Hvad mener De med sådan lidt?
Alle kan have en bøsse som fætter og en alkoholiker som far.
- Det er ingen skam. - Hvor vover De at fornærme min far?
Jeg taler ikke om Deres fars prutter eller om Deres kones smugdrikkeri.
Nævn ikke hans familie. Emnet er tabu.
Så De kender intet til en løngang? Hvad er så det der?
Hvor vover De at komme uanmeldt?
Alt, hvad der er der, tilhører hotellet, hvad det end er værd.
Hvad er det for noget? Crack? Lsd? Kom med det. Jeg vil analysere det.
Prøv ikke på noget, jeg er bevæbnet.
Det var godt, at du stadig er hjemme.
Tag en taxa og kom med min lille sorte. Vi spiser middag her.
- Hub, man banker på. - Giv mig nogle rosa kugler.
- Hvad ville han have? - Noget beroligende...
- Hvad er der med ham? - Han har indset, at han er tosset.
- Han lader sig måske selv indlægge. - Jeg er så skuffet over dig.
- Slip os fri. - "Formildende omstændigheder".
- Gab og synk dem, bonde. - Den korteste spøg...
Det behøves ikke. Jeg er rolig nu.
- Fætter Hubert kommer vel også? - Ja da.
- For de serverer ikke efter halv ti. - Grevinde...
Lad os spise.
- Kendte De til løngangen? - Naturligvis gjorde jeg ikke det.
Hjælp!
- Har nogen set vagtmester Gibon? - Han er med JacquArt. Tag en drink.
Her var meget mere gæstfrit før i tiden.
Vi lavede bål og havde fine tæpper på både vægge og gulv.
Ikke en aften gik uden jonglører, trubadurer og kurtisaner.
En aften satte en gnist ild til grevinde Flegmondes paryk.
Så hun sprang i voldgraven, men vandet var frosset.
Familieminder er altid så pittoreske.
Han fortæller så levende. Som om man var der...
- Var hvor? - Er det ballademageren fra kirken?
Du kom vel ikke til skade? Jeg har ikke vænnet mig til den spand.
Godaften, du uadelige.
- Mine herskaber. - Hvor fanden holder Gottfrid til?
- Godaften, mine damer og herrer. - Godaften, frue. Godaften, hr.
- Det glæder mig, at du ville komme. - Godaften. Hr. Goulard.
Skål nu for vore venner, inden vi tager af sted.
- Hvornår rejser De? - I aften.
- Natkørsel? - Javist.
Jeg kører helst om natten. Der er færre idioter på vejene.
- Bortset fra når det er tåget... - Jeg rejser altid i helikopter.
- Jeg rejser ikke. - Vi skal giftes.
- Han vil så gerne have Dem som vidne. - Der er en modgift mod forrådnelse.
- Tiggerposen... - Javist, min ven.
Der er et værre rod i den taske. Der er for mange lommer...
Hvad sagde hun?
- Hvad arbejder De med, hr...? - Ten. Som i "Sten".
Ingen stank kan modstå tandpasta.
- Hvilket? - Ingen problemer.
- Hvad siger l så? - Det er dog modbydeligt.
Nu er det nok.
- Hvad fanden går der af det bæst? - Slip ham, din store idiot.
Hvad er det for en leg?
Er alt i orden?
Nej, Deres Nåde.
De kan ikke tvinge mig til at rejse. Jeg er ingen slave, men en fri mand.
Leve revolutionen!
Din ætling var en god mand. Han vidste, hvad retfærdighed var.
- Og derfor røg hans hoved af. - Freddy, kom og hjælp mig!
- Hvem er det? - Din ætling... han er spærret inde.
- Har du lagt ham i lænker? - Han skal nok blive fundet. Drik!
Av, hvor det gør ondt.
Hub, det er Bea.
- Hvad har du gjort med ham? - Min mave...
- Hør nu efter. - Javist, Hubert.
Jeg er Gottfrid af Malfete. Greve af Montmirail, Apremont og Papincourt.
Søn af Aldebert af Malfete og Thibaude af Montfaucon.
Jeg er din forfader.
Fakkel...
- Jeg beder dig undskylde, ætling. - Er det dig, Fred. Lille Freddy...
Jeg har fået nok. Jeg tror ikke på dig. Basta.
Sæt en anden plade på. Fanden, helvede, skid.
Tror du mig ikke?! Du skal se noget, du aldrig har set. Ingen har set...
Og som du aldrig får at se igen.
- Sæt dig og se på det her. - Jeg kaster snart op.
Har De ondt i bolden?
"Perorus."
"Et perra."
"Et personivitus."
"Duceres."
Hvor blev... hr. Ten af?
- Og han har råd til en veteranbil? - Han har privat formue.
Han hører til her og vil giftes med mig, så du kan tie stille.
- Hvorfor sagde du ikke det straks? - Det gjorde jeg.
- Men du hørte ikke på mig. - Rigtig. Tilgiv mig, Gottfrid.
Jeg tager af sted nu. Jeg er glad for at have mødt dig.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. Grusomt, at vi aldrig skal ses igen.
Det er allerede unikt, at jeg kan røre ved dig, min lille ætling.
Jeg løj faktisk for dig.
Jeg søgte ingen skat, men formularen der kunne bringe mig hjem igen.
- Ingen skat kan opveje vores møde. - Ganske rigtig.
Tænk at kunne lære sin ætling at kende.
Bea... Er du der?
Alt bliver så banalt nu.
Du må glemme mig. Du har dine børn at tænke på.
Giv dem et stort knus fra deres gamle forfader.
Og forsøg at bevare et minde om mig i dybet af din sjæl.
- Jeg elsker dig, Beatrice. - Jeg elsker også dig.
"Perorus."
"Et perra... et personivitus."
"Duceres!"
- Hvad er det, der sker her? - En løngang... Denne vej!
Gibon!
- Gjorde han dig fortræd? - Nej.
- Hvor er Hubert blevet af? - Du kan ikke forstå det.
Skån mig for dine hjerteskærende kommentarer.
- Hvor er din fætter? - Han rejste med hr. Ten.
Er gendarmerne gået?
- Men... der har vi jo Ten. - Hr. Ten?!
Jeg iler videre. Jeg må finde grevinde Ginette.
Hvem var det så, der forsvandt med...? Fandens også!
- Bjørnen forfølger hende. - Frenegonde!
- Til side, min elskede. - Kom tilbage!
Finder du da tilstrækkelig styrke inde i dig selv-
- vil du kunne ændre pilens retning.
- Der havde du nær ramt mig. - Ikke fælder jeg min trolovedes far.
Det føles, som om De var væk i en evighed, kære Gottfrid.
- Hvor hårdt... - Undskyld, elskede.
JacquSten, hvor er du? Du skal bære armbrøsten.
- Her er han, Deres Nåde. - Han ligger i narredragt og mumler.
Hvor er vi henne?
Hvor er Freddy?
Og hvem er l?
Tag denne her. Smør den på slottet.
- Hvad laver De her? - Vask dig i floden. Du stinker.
Har du været ude at bumle?
Hvad er det her for noget?
Adlyd din herre, så jeg slipper for at piske dig på hans bryllupsdag.
Ganske rigtigt.
Og adlyd straks... JaqueSten!
Vi ses senere!
Festligt!
Okay!
Hit med juvelerne!
Men... Fætter Hubert! Hvad er det her for en maskerade?
Hvad er det, der foregår?
Jeg drømmer... Hvad fanden er det, der sker?